Tekstityksen tuottanut:
Suomennos: urponeiti, Miguel1986, Modzuk, horge, VergO ja janeski
Oikoluku: janeski
Kauan sitten, keskellä talvea, -
kuningatar ihaili satavaa lunta, -
kun hän näki ruusun kukkivan kylmyyttä uhmaten.
Kurkottaessaan siihen hänen sormeensa tuli haava, ja kolme veritippaa putosi maahan.
Ja koska punainen näytti niin eloisalta valkoista vasten, hän ajatteli: -
"Kunpa minulla olisi lapsi, valkoinen kuin lumi, punaiset huulet kuin veri, -
ja musta tukka kuin korpin siivet, -
ja voimakas kuin tuo ruusu."
Pian kuningattarelle syntyi tytär, joka sai nimekseen Lumikki.
Häntä palvottiin koko kuningaskunnassa, niin luonteensa kuin kauneutensakin puolesta.
Löysimme sen metsästä. Se on loukkaantunut, Äiti.
Se on varmaan murtanut siipensä.
- Älä huoli, se paranee ajan myötä. - Minä huolehdin siitä.
Sinussa on harvinaista kauneutta.
Täällä näin, älä koskaan kadota sitä.
Se auttaa, kun sinusta tulee kuningatar.
- Varo, ettet putoa. - Otan vain sinulle omenan. Tässä, ole hyvä.
Kiitos. William!
Seuraava talvi oli rankin miesmuistiin.
Lumikin äiti kuoli.
Kuningas oli lohduton.
Käyttäen hyväksi hänen suruaan, mystinen pimeyden armeija ilmestyi -
ja houkutteli hänet taisteluun.
- Mikä paholainen tämän armeijan on siittänyt? - Lähettäkää heidät takaisin helvettiin!
Vankeja ei oteta!
Pimeyden armeija oli lyöty, mutta se mikä seuraavaksi tulisi, oli vieläkin pimeämpää.
Herra!
Vanki.
Älä pelkää, minä tai mieheni emme vahingoita sinua.
Mikä nimenne on, neiti?
Ravenna, herra.
Kuningas oli niin lumottu kauneudesta, että unohti ensi kerran särkyneen sydämensä.
Ja heti seuraavana päivänä he menivät naimisiin.
- Olet niin kaunis. - Se on kiltisti sanottu, lapsi.
Varsinkin, kun sanotaan että sinä olet tämän kuningaskunnan kauneus. Tule.
Tämän täytyy olla vaikeaa sinulle.
Minäkin menetin äitini ollessani nuori.
En koskaan pysty ottamaan äitisi paikkaa.
Minusta tuntuu, että välillämme on side.
Tunnen sen tuolla, sydämessäsi.
- Koidut vielä tuhokseni. - Aivan, herrani.
Eräs kuningas tuhosi minut aikoinaan.
Tulin hänen kuningattarensa tilalle, vanhan naisen.
Ajan myötä minutkin olisi vaihdettu.
Miehet käyttävät naisia hyväkseen.
He pilaavat meidät ja kun ovat valmiita kanssamme, -
he heittävät meidät koirilleen, kuin tähteet.
- Mitä annoit minulle? - Kun nainen pysyy ikuisesti nuorena ja kauniina, -
niin maailma on hänen.
Ensin tapan sinut, herrani.
Sitten otan valtakuntasi.
- Tervetuloa, veljeni. - Kuningattareni.
Hän oli huijannut tiensä kuningaskuntaan valearmeijansa avulla.
Nyt hän toivotti aidon tervetulleeksi.
- William! - Lu, mene pois! Lu! - En voi!
- Prinsessa! Ei. - Lähde pois täältä. Mene!
- William, älä jätä minua! - Isä, meidän on palattava.
- Menetimme hänet. - Ei!
Ulos. Ulos!
Kerro, kerro kuvastin.
Ken on maassa kaunehin?
Se olet sinä, kuningattareni.
Jälleen yksi valtakunta lankesi loistoosi.
Onko vallallesi ja kauneudellesi olemassa loppua?
Perääntykää, kuningattareni. Mitä teemme heille?
Miekkaan.
Lukitse hänet ylös.
Ei koskaan voi tietää milloin kuninkaallinen veri voi olla hyödyksi.
Ravennan valtakausi oli niin myrkyllinen, -
että luonto kääntyi itseään vastaan, ja ihmiset toisiaan.
Luonto kuoli ja toivo sen mukana.
Koko sen ajan, hän piti Lumikkia vangittuna -
korkealla pohjoistornissa.
Isä meidän, joka olet taivaissa. Pyhitetty olkoon nimesi.
Tulkoon sinun valtakuntasi. Tapahtukoon sinun tahtosi myös maan päällä niin kuin taivaissa.
Anna meille meidän jokapäiväinen leipämme. Ja anna meille meidän syntimme anteeksi, -
niin kuin mekin anteeksi annamme niille, jotka ovat meitä vastaan rikkoneet.
Äläkä saata meitä kiusaukseen, vaan päästä meidät pahasta. Aamen.
Hei.
Hei!
- Mikä nimesi on? - Greta.
- Mitä tapahtui? - Kaikki tytöt kylästämme vietiin.
Olin menossa herttua Hammondin linnaan, kun minut saatiin kiinni.
Herttua Hammond? Onko hän elossa?
- Taisteleeko hän vielä isäni puolesta? - Oletko kuninkaan tytär?
Sinä yönä kun kuningas kuoli, meille kerrottiin kaikkien linnassa olleiden kuolleen.
Entä William? Onko herttuaan poika vielä elossa?
En tiedä, prinsessa.
Mitä he tekevät minulle?
Muistatko kun olimme lapsia ja kerjäsimme ruoantähteitä kuten nuo ressukat?
- Kyllä, sisko. - Enkö olekin kiltimpi?
Olet.
Nämä kaksi saatiin kiinni, kun he johtivat hyökkäystä tarvikekuljetusta vastaan.
Onko hän poikasi? Komea.
Selkeästi olet siitä velkaa äidillesi.
Oli aika, jolloin olisin hukannut sydämeni tuollaiselle kasvoille.
Ja sinä olisit epäilemättä rikkonut sen.
Liam, älä!
Tappaisitko kuningattaresi?
Niin rohkea ja kaunis.
Mutta kuinka vahva sydämesi on?
Ei, poikani.
Antakaa hänen olla!
Antakaa hänen palata herttuan luo ja kertoa kuningattarensa anteliaisuudesta.
- Ulos! - Ulos!
- Taikuudella on kova hinta. - Ja kulut vain nousevat.
- Näytät... - Vanhalta. - Väsyneeltä.
Voimani heikkenevät.
Minulla on jotain, mikä auttaa sinua.
Greta?
Kerro, kerro kuvastin, -
ken on maassa kaunehin?
Kuningattareni, tänä päivänä -
eräs on tullut täysi-ikäiseksi ja hän on vielä kauniimpi kuin sinä.
Hän on syy voimiesi vähenemiseen.
- Kuka hän on? - Lumikki.
Lumikki? Hänkö on tuhoni?
- Olisi pitänyt tappaa hänet, kun hän oli lapsi. - Ole varuillasi, -
hänen viattomuutensa ja puhtautensa ovat ainoa, joka voi tuhota sinut.
Mutta hän on myös pelastuksesi, kuningatar.
Ota hänen sydämensä käteesi, niin sinun ei tarvitse enää koskaan käyttää nuoruutta.
Et enää koskaan heikkene vai vanhene.
Kuolemattomuus.
Kuolemattomuus
Ikuisesti.
Finn!
Veljeni, tuo minulle kuninkaan tytär.
Herätinkö sinut?
Olet aina hereillä, kun katson sinua.
- Et ole aiemmin tullut sisään. - Siskoni ei sallinut sitä.
- Hän haluaa sinut itselleen. - En pelkää häntä.
- Entä minua? - En.
Älä pelkää, prinsessa.
Et tule enää milloinkaan olemaan lukittuna tähän selliin.
Mitä hän haluaa minusta?
Sinun sydämesi.
Päästä minut pois täältä!
- Ei! - Greta?
- Mene. - Päästä minut pois täältä!
- Ei! - Mene!
Pysähdy!
Ottakaa hänet kiinni!
Vangitkaa hänet!
Portille!
Tuokaa hänet takaisin minulle!
Miten voi olla, että nuori viaton tyttö -
tekee veljestäni pellen?
Aseenaan vain naula.
Jos hänellä olisi ollut miekka, hän olisi ottanut valtakuntani.
"Tuo minulle kuninkaan tytär,"
Ja sinä päästit hänet karkaamaan pienistä käsistäsi.
Miten? Vannoit suojelevasi minua!
Vannoit sen!
Nyt ei ole ketään, johon voisin luottaa.
Ei ketään! Ei yhtään lojaaliutta!
Ei yhtään! Ei edes sinulta! Missä hän on?
Häntä jahdattiin Synkkään Metsään, jossa miehet kadottivat hänet.
Hänestä ei ole hyötyä minulle kadonneena!
Tarvitsen hänen sydämensä! Petit minut, Finn!
Enkö ole antanut kaikkeani sinulle?
Enkö minä ole antanut kaikkeani sinulle?
Kyllä, siskoni.
Ole hiljaa.
Minulla ei ole voimia Synkässä Metsässä.
Sinun täytyy löytää minulle joku.
Joku, joka tietää sen.
Joku, joka voi jahdata häntä.
Olet velkaa minulle.
Olen näemmä juonut jo kaiken, mutta olet tervetullut mukaan, kun sitä tulee lisää.
- Menit liian pitkälle, haluan rahani! - Tässä, ole hyvä.
- Kuningatar vaatii sinua puheilleen. - Etkö näe, että olen kylvyssä?
Veljeni kertoi, että olet leski. Ja juoppo.
Sekä yksi harvoista, joka on uskaltanut mennä Synkkään Metsään.
- Yksi vangeistani karkasi sinne. - Sittenhän mies on jo kuollut. - Nainen.
Hän on ihan varmasti kuollut.
- Etsi hänet ja tuo minulle. - Olen ollut siellä metsässä enkä mene takaisin.
Sinut palkitaan avokätisesti.
Mitä hyötyä minulle on kullasta, jos makaan kuolleena korppien popsiessa silmiäni?
- Miksi hän on teille niin tärkeä? - Se ei ole sinun huolenaiheesi.
- Sanon vain mikä huolestuttaa minua, kiitos. - Sinä teet mitä käsken, Metsästäjä!
Entä jos kieltäydyn?
- Tehkää minulle se palvelus, pyydän. - Laittakaa hänet polvilleen.
Haluat siis mennä rakastettusi luokse?
Älkää puhuko vaimostani.
Kaipaat häntä.
Mitä antaisit, jotta saisit nähdä hänet taas?
Tiedät minun voimani. Tuo minulle se tyttö, -
niin tuon vaimosi takaisin.
- Mikään ei pysty tuomaan häntä takaisin. - Minä pystyn.
Elämä elämästä.
Ei hän ole voinut mennä kauas.
Tehkää täsmälleen samoin kuin minä.
Tämä on huono ajatus.
Pysykää tässä.
Voitko auttaa minua? Pyydän, kuningatar aikoo tappaa minut.
- Olen varma ettei tapa. - Hän repii sydämeni irti.
Nopeaa työskentelyä. Hienoa, Metsästäjä.
Luovuta hänet minulle.
- Mitä aiotte tehdä hänelle? - Mitä se sinua kiinnostaa?
Haluatteko hänet? Antakaa sitten minulle se, mitä minulle luvattiin.
Hoidit hommasi hyvin. Pidä sanasi.
- Hän tappaa meidät molemmat. - Hiljaa.
- Hän tappaa. - Käskin olla hiljaa! - Ei, ei.
Pidän sanani kunhan kuningatar pitää omansa, missä vaimoni on?
Hän aikoo pettää sinut.
Siskollani on paljon voimia.
Hän voi viedä elämän, tai ruokkia sitä.
Mutta hän ei pysty tuomaan vaimoasi takaisin kuolleista, typerys.
Haluan hänet takaisin!
Minä löydän sinut!
Ole hiljaa, ymmärrätkö?
Mitä helvettiä on tekeillä? Kuka olet ja miksi kuningatar haluaa sinun kuolevan?
- Hän haluaa meidän kaikkien kuolevan! - Mikä sinusta tekee niin arvokkaan?
Sinun se pitäisi tietää, kun minua metsästätkin.
Antaa olla.
Ei olisi pitänyt sekaantua kuningattaren asioihin.
- Se typerä ämmä. - Minne olet menossa?
Kauas sinusta. Aiheutat vain ongelmia.
- Meidän täytyy mennä herttuan linnaan, siellä on armeija. - Herttuan armeijako?
Joukko maanviljelijöitä ja karjakkoja heinähankoineen.
Tiedän lampaan, joka on taistellut heitä enemmän.
Olen arvokas, siksi olet täällä, vai mitä?
Jos palaat ilman minua, kuolet. Jos jätät minut, minä kuolen.
Ihan vain mielenkiinnosta, paljonko saisin palkkiota?
- Kuinka paljon on tarpeeksi? - Vähintään 30 kulta... - Sata.
Auta minua.
- Kuka olet? - Ehkä sinun olisi pitänyt kysyä kuningattarelta.
- En luota sinuun. - Annan sinulle sanani. - En siltikään luota sinuun.
Mutta asia on sovittu.
Anna se minulle ennen kuin menetät sormesi.
Hän tappoi urhean Liamini pelkällä kämmenen kosketuksella.
Sitten hän heitti tikarin kyljestään, häntä ei pysty tappamaan.
On vielä eräs toinenkin asia. Prinsessa on elossa.
Missä poikani on?
Meillä on tietoa prinsessasta. Ravenna on pitänyt häntä vankina kaikki nämä vuodet.
- Onko hän elossa? - Hän pakeni linnasta ja meni Synkkään Metsään.
- Lähden etsimään häntä. - Emme tiedä selvisikö hän. William!
- Mitä? - Liikuit taas linnan muurien ulkopuolella etkä totellut käskyjäni.
Olemme ainoat jäljellä olevat, etkö ymmärrä?
Minulla ei ole varaa menettää enää yhtään miehiä.
- Menen yksin! - En aio menettää ainoaa poikaani.
- Et tunne Synkkää Metsää. - Sitten etsin jonkun joka tuntee.
En hylkää häntä toista kertaa.
Metsä saa voimaa heikkoudestasi.
- Juotko hukuttaaksesi surusi vai omatuntosi? - Miksi syy juomiseeni sinua kiinnostaa?
- Luulen, ettei miehen suru kuulu muille. - Mitä kaltaisesi nuori tyttö surusta tietää?
Älä kuvittele itsestäsi liikoja. Pysy lähellä.
Tunnetteko Synkkää Metsää?
Laajalti ja syvältä.
Palkkiosi on 50 kultarahaa.
Ei kai tuota vaikeuksia palvella häntä?
Ketä? Kuningatartako?
En palvele ketään.
Etenkään sitä vanhaa ämmää enkä muitakaan kuninkaallisia. Ne ovat kaikki kirottuja.
Kuningas ja hänen oikea kuningattarensa eivät olleet kirottuja.
Kuningas? Hän avasi paholaiselle oven.
On hänen vikansa että kuningaskunta syöksyi pimeyteen.
- Sinulta? - Et tiedä mitään. Niinkö? Ja sinäkö tiedät?
Mitä sinä mitättömyys edes välität kuninkaasta? Olet tuskin tarpeeksi vanha muistaaksesi hänet.
Maa on sairas. Luonto on ylösalaisin.
Tällainen on kallisarvoisen kuninkaasi perintö.
Tarvitsetteko jousimiestä?
Minulla on jousimies.
Tapa hänet.
Kysyin, tarvitsetteko jousimiestä?
Haluan näyttää sinulle jotain.
Haluan sinun nojaavan eteenpäin.
Jos joku tulee kimppuusi, nostat tämän käden ylös, -
estät ja käytät heidän voimaansa itseään vastaan.
Olet pieni, joten odota, kunnes vastustaja on lähellä.
Ohjaat sen sydämen läpi, kahvaan asti.
Ymmärrätkö? Älä epäröi.
Katsot silmiin, etkä vedä sitä ulos, ennen kuin näet heidän sielunsa.
En voisi tehdä sitä.
Sinulla ei ehkä ole valinnanvaraa.
Meillä on heidän jälkensä.
Mennään!
Odota.
- Onko tämä Synkän Metsän reuna? - Kyllä.
Mikä se on?
Peikko!
Mene!
Pakene!
- Käskin sinun paeta. - Olisit kuollut, jos olisin paennut.
Vain demonit tai henget kulkevat Synkän Metsän halki, kumpia te olette?
- Pakenemme kuningatarta. - Emme tarkoita pahaa.
Missä kaikki miehet ovat?
Poissa.
Onko mitään juomista?
Olet matkustanut kauas, kantanut suurta taakkaa.
On ollut huonompiakin töitä.
Joka tapauksessa, hän ei ole kovin painava.
Et tiedä kuka hän on.
Mitä tarkoitat?
Kuka hän on?
- Ehkä se tarvitsee hameen. - Onpa hieno.
- Kauniit kasvot. - Äitisi haluaa nähdä sinut.
Miksi et kertonut minulle?
Koska olisin ajatellut sen olevan liian vaikean tehtävän?
Olisit oikeassa.
En luottanut sinuun.
Olen pahoillani.
Arpemme suojelevat meitä.
Ilman kauneutta, olemme arvottomia kuningattarelle.
Olemme tehneet sen uhrauksen, -
jotta voimme kasvattaa lapsemme rauhassa.
Kun heidän isänsä ovat sodassa.
Sinunkin uhrauksesi tulee.
Sinun täytyy levätä.
Miten voit hylätä hänet, kun tiedät totuuden?
Kyllä, tiedän totuuden.
Siksi hänen täytyy olla mahdollisimman kaukana minusta.
Kaikki, josta olen koskaan välittänyt, on viety minulta.
Ei tällä kertaa. Hän on paremmassa turvassa kanssanne.
Juoskaa rotat, juoskaa!
Etsikää hänet!
Veneeseen! Menkää veneeseen!
- Tule, mennään! - Ei, meidän täytyy auttaa heitä! - Sinä autatkin, mene!
Vain kauneutesi voi pelastaa sinut, Ravenna.
Tämä loitsu tekee kauneudestasi voimakkaan ja suojelevan.
Kauneimmalle verelle se on tehty.
Tässä, juo.
Mutta varoitan, kauniimmalla verellä loitsu voidaan kumota.
Kosta puolestamme!
Olen pahoillani.
- Olen pahoillani, en tiennyt. - Etkä ole. - Olenpas. - Jätit meidät.
Meidän ei olisi koskaan pitänyt olla siellä.
Katso minua. Vien sinut herttua Hammondin luo, onko selvä?
Lupaan sinulle.
Odota!
- Tämä on onnenpäivämme. - Voi ei, kääpiöitä.
Siili, jota rakastan eniten maailmassa, tulee suoraan syliimme.
Älä viitsi Beith, näinkö kohtelet ystävää?
Ei, ei, haukkaseni. Näin kohtelen ystävää.
- Tyttö on kaunis. - Ja kukas tämä on?
- Onko se oppipoika vai vanki? - Tämä mies auttaa minua.
- Meidän pitäisi tappaa molemmat. - Hän ei aiheuta muuta kuin vaikeuksia.
- Varrastetaan hänet ja jätetään mätänemään. - En tykkää tappaa tyttöjä.
- Minä tykkään. - Hyvä. - Jätä hänet rauhaan, Duir.
Ei mitään, yksi hopeakolikko ja tyhjä kalukukkaro.
Kaksi päivää istuimme täällä ja minkä takia? Tyhjän.
Olisi pitänyt jäädä joelle, mitä ajan haaskausta!
Irrota meidät, Beith. Minulla on kultaa, voin maksaa sinulle.
- Se ei ole täällä, se on kätkössä metsässä. - Senkin valehteleva roikuskelija.
Tuki ruma turpasi, Metsästäjä.
Jos sinulla olisi penniäkään, olisit kussut sen siman mukana pois.
Irrota meidät, niin näytän teille.
Kerro heille totuus, Metsästäjä, ei ole aikaa.
Minun täytyy viedä tämä tyttö Hammondin luo. Hän ei ole turvassa täällä.
Pieni sydämeni vuotaa verta puolestasi.
Meidän pitäisi pilkkoa heidät ja syöttää susille.
- Kuka hän on? - Hän on paljon kullan arvoinen minulle.
Jonka mielelläni jaan teidän tyhmien kääpiöiden kanssa.
- Lopeta! - Kulta ei ole minkään arvoista kenellekään, jos olemme kaikki kuolleet.
- Kuningattaren miehet jahtaavat meitä, he ovat hyvin lähellä. - Hiljaa.
- Rakastatteko kuningatarta? - Emme rakasta kuningatarta.
- Sitten taistelette häntä vastaan? - Kukaan ei taistele kuningatarta vastaan.
- Menetimme kaiken, kun kuningas kuoli. - Taistelemme vain itsemme puolesta!
Isäni oli kuningas Magnus.
Puhuuko hän totta?
Kyllä, hän on sukua.
Hän on tarkoitus, Beith.
Näen lopun pimeydelle.
- Ratsastajia! - He löysivät meidät! Jos ette irrota meitä, kuolemme kaikki!
En pidä tästä Beith, kuulostaa vaikeuksilta.
- Saatte painonne verran kultaa, jos irrotatte meidät nyt! - Hiljaa, prinsessa.
Kuningattaren ratsastajia! He tulevat tännepäin!
- Otamme tytön, mutta emme häntä. - Mitä?
- Ottakaa meidät molemmat. - Irrota heidät, Gort. Painutaan helvettiin täältä.
Liikettä nyt!
He ovat lähellä.
Kirottua keijumusiikkia.
Tässä, hyvä juttu, että on runsaasti sammalta.
Missä olemme?
Sitä sanotaan turvapaikaksi, arvon neiti. Keijujen koti.
Keijuja.
- Selvä. - Ei.
Selvä!
Pankaa leiri pystyyn. Gus, Quert, tehkää tuli.
Gort, mukisi.
Soittakaa lujempaa. Voin vieläkin kuulla ne syöjätärkeijut.
Olisitko todellakin tappanut hänet?
Kyllä, tietenkin.
Istuinta ei ole varattu, jos sitä ajattelit kysyä.
- Haluan kiittää sinua. - Se on pelkkä tukki.
- Ei tarvitse kiittää minua. - Ei, aikaisemman takia.
- Puolustamisestani. - Isäsi oli hyvä mies, -
kuningaskunta menestyi, kansamme menestyi.
- Oliko teitä enemmän? - Kyllä.
Miehet, jotka näet edessäsi ja monta miestä enemmän.
Mentiin syvälle luoliin, -
olimme mahtavia kullankaivajia. Koska pystyimme näkemään valon pimeydessä.
Gus.
Olit vasta poika, mutta muistat.
Kun palasimme maan pinnalle.
Ei ollut mitään. Maa oli mustunut, -
kaikki olivat poissa.
- Kuolleet. - Se tapahtui samassa kuussa, kun isäsi kuoli.
- Olen kovin pahoillani. - Kuten minäkin, prinsessa, kuten minäkin.
Poika, soita iloinen laulu.
Miksi viettää vapaata kun ilo on riistetty.
Miksi koota mammonaa? Kaapia ja säästää.
Miksi olla niin varovainen jokaisen pennin eteen?
Rahaa ei voi viedä mukanaan hautaan.
Tiedän, että olen vähän nenäkäs, mutta...
- Välittäisitkö tanssia? - Se olisi kunnia, Gus.
Lasimme kilisevät kerta kerran jälkeen.
ls iomai sli sin do bhios ag daoine
Ag cruinniu piosai ls ag dÃŠanamh stoir
Joten, pojat ja tytöt koska elämä säätää.
Tulkaa täyttäkää lasinne uudelle kierrokselle.
En luota häneen, enkä usko häntä, riippumatta siitä, mitä Muir sanoo.
- Tuntuu erikoiselta, melkein hompahtavalta. - Mitä? Mistä lähtien?
Minua ei pistele kauttaaltaan, mutta tuntuu ihanalta.
Ihanalta.
- Mitenkäs kihtisi? - Kihtinikö?
- Paremmalta. - Köhänikin.
Hän tämän tekee.
- Paljonko olet juonut? - Ei, se johtuu sienistä.
Lähettäkää tukki alavirtaan.
Luulin sinun lopettaneen huijaamisen.
- Luulin sinun sanoneen, että antaa menneiden olla. - Ei vielä, pölvästi.
Mitä sinä siitä hyödyt?
- Mitä oikein höpötät? - Höpötän tytöstä.
Onko se todellakin vain kullan takia?
En ole varma, Beith.
Jos olisi yhtään järkeä, olisin hylännyt hänet kauan sitten.
Muir sanoi hänen olevan tarkoitus.
Kysymys on, Metsästäjä, mitä varten.
Herää.
- Mikä se on, isä? - Tiedän poika, tiedän.
Se on hän.
Ei, Metsästäjä, kukaan ei ole koskaan nähnyt tätä aikaisemmin.
Valkosydän kumartaa prinsessan edessä, isä.
- Se siunaa hänet. - Mitä oikein selität?
Sinulla on silmät, Metsästäjä, mutta et näe.
Sinä, joka olet ollut pisimmän aikaa hänen kanssaan. Hän on elämä itse.
Hän parantaa maan. Hän on valittu.
Etkö tunne sitä? Eikö sairautesi ole mennyt?
Kultaa tai ei, minne hän menee, minä seuraan.
- Olen kanssasi. - Kyllä, isä.
Napatkaa hänet! Menkää hänen mukaansa!
- Pysy kanssani! - Odota sinä minua!
- Sinä ensin. - Ei.
Ei, se olen minä. William!
Ihailen taisteluasi Metsästäjä.
- Vaimosi oli samanlainen. - Mitä tarkoitat "vaimoni"?
Muistan heidät kaikki.
Etenkin yhden, joka taisteli.
Hän huusi nimeäsi.
Mutta et ollut siellä.
Nyt voit rukoilla hänen anteeksiantoaan tuonpuoleisessa.
Sisko, paranna minut.
Anna anteeksi, veli.
Tunnen...
Nuoli!
Gus hengitä, hengitä.
En jätä sinua neiti.
Meillä oli ennen ylpeyttä.
Ja nyt me vain näpistelemme, juomme ja uneksimme siitä, kun emme tehneet sitä.
Jokainen mies täällä kuolisi mahdollisuudesta olla se mies uudestaan.
Joten seuraamme sinua, prinsessa, elämässä ja kuolemassa, -
ja saamme ylpeytemme takaisin.
Gusin sielun nimissä, tämän vannon.
Olen pahoillani, kun jätin sinut.
Et jättänyt.
Jos olisin tiennyt, että olit elossa...
Olisin tullut luoksesi.
Olimme lapsia Willliam.
Olet täällä nyt.
Tässä.
Hän ei ole muuttunut.
Hän säteilee edelleen valoaan.
Sinun täytyy nähdä se.
Olet sokea jos et näe.
Menetettyäni hänet olen ajatellut häntä jokainen päivä.
Voin tuskin uskoa että olen nyt löytänyt hänet.
- Sinun pitäisi kertoa hänelle miltä sinusta tuntuu. Se olisi hyväksi hänelle. - Ei.
En tiedä miten.
Jos et kerro hänelle sitä -
olisi elämä sen jälkeen -
paljon pahempaa.
William.
Aivan kuin mikään ei olisi muuttunut täällä.
Maailma näyttää kauniilta taas.
Se tulee olemaan, kun sinä olet kuningatar.
Tämän valtakunnan ihmiset vihaavat Ravennaa sydänjuuriaan myöden.
Minä tapasin vihata häntä.
Mutta nyt tunnen vain surua.
Kunhan ihmiset saavat tietää, että olet elossa he nousevat huutamaan nimeäsi.
Se vaatii enemmän kuin pelkän nimen.
Olet isäsi tytär. Oikea perillinen.
Jos minulla olisi vaihtoehto, veisin sinut kauas pois.
Pitäisin sinut turvassa vierelläni.
Mutta minulla on tehtävä, kuten myös sinulla.
Kuinka voin inspiroida?
Kuinka johdatan miehiä?
Samalla tavalla, kuinka johdatit minua, kun olimme lapsia.
Seurasin sinua kaikkialle.
Juoksin, kun kutsuit.
Olisin tehnyt mitä tahansa vuoksesi.
- En muista sen olleen noin. - Etkö? - En.
Meillä oli tapana tapella, kaiken aikaa.
Ja kinastella.
- Muistatko sen tempun? - Minkä tempun?
Huomaatko, lapseni?
Rakkaus pettää meidät aina.
Herää.
Kauneimman veren kautta se tehtiin.
Ja vain kaunein veri voi sen kumota.
Olit ainoa, joka olisi voinut -
murtaa lumouksen ja tuhota minut.
Ja ainoa tarpeeksi puhdas -
pelastamaan minut.
Et edes tiedä miten onnekas olet, -
kun et tiedä, miltä tuntuu vanheta.
Ei.
Ei. Ei.
Mitä te siellä seisoskelette? Tehkää jotain!
Ettekö te kääpiöt ole parantajia? Pelastakaa hänet!
Ei, tämä ei voi olla mahdollista.
Mitä teemme nyt, Beith?
Mitä lupasimmekin.
Siinä sinä vain olet.
Tälläytyneenä kuin aikoisit herätä ja aiheuttaa minulle lisää surua, eikö niin?
Ansaitset parempaa.
Minulla oli kerran vaimo, prinsessa.
Hänen nimensä oli Sara.
Palatessani sodasta kannoin mukanani kuoleman lemua ja menetyksen vihaa.
En ollut pelastamisen arvoinen, mutta hän teki niin kuitenkin.
Ja rakastin häntä valtavasti.
Rakastin häntä enemmän kuin ketään tai mitään... Päästin hänet silmistäni ja hän oli poissa.
Kun minusta tuli taas entinen itseni, vannoin etten ikinä enää välittäisi kenestäkään.
Kunnes tapasin sinut.
Koska muistutat minua vaimostani.
Hänen sydämensä, henkensä.
Mutta nyt sinäkin olet poissa.
Ansaitsitte molemmat parempaa, ja olen niin pahoillani että tuotin pettymyksen.
Olen niin pahoillani.
Mutta olet nyt Taivaan kuningatar ja istut enkelten joukossa.
Hän kuoli takiamme! Tavoitteemme puolesta!
Emme voi vain piileskellä näiden muurien takana ja katsoa maan kuolevan hänen mukanaan!
Surusi sumentaa arvostelukykysi, poikani.
Suruni auttaa minua näkemään selvemmin, isä.
Tehtäväni on suojella näitä ihmisiä, jotka ovat tulleet hakemaan minulta apua.
Puolustan heitä viimeiseen hengenvetooni asti.
Mutta en hylkää näitä muureja.
Loitsu on murrettu.
- Kuolema on suosinut sinua. - Kuolema ei suosi ketään.
Meidän on ratsastettava, kuin myrskyävät aallot isäni sotalipun alla.
- Sinun on levättävä. - Olemme levänneet tarpeeksi.
Jäästä tuleksi, tulesta jääksi.
Rauta sulaa.
Mutta se vääntyy sisällään.
Kaikkien näiden vuosien ajan, olen tiennyt vain pimeydestä.
Mutta en ole koskaan nähnyt kirkkaampaa valoa kuin avatessani silmäni äsken.
Ja tiedän, että se valo palaa teissä kaikissa!
Niiden kipinöiden pitää syttyä liekkeihin.
Rauta miekaksi. Minusta tulee aseenne!
Taottu sydämissänne palavassa raivoisassa tulessa!
Olen nähnyt mitä hän näkee.
Tiedän mitä hän tietää.
Pystyn tappamaan hänet.
Ja kuolen mieluummin tänään, -
kuin elän enää päivääkään tässä kuolemassa!
Kuka ratsastaa kanssani?
Kuka on veljeni?
Näkemiin, prinsessa.
- Missä he ovat? - Kokoontuneet kallioille. Heidän joukkonsa on kasvanut.
Puhutaan, että kuninkaan viiri liehuu jälleen.
Tulkoot vaan, antaa heidän hakata päitään vasten näitä muureja.
Ja tuokoot palkintoni.
Herrani, meillä on vain muutama tunti ennen kuin vuorovesi nousee.
Ei tarpeeksi, että saisimme muurit murrettua.
- Eikö ole muuta reittiä? - On eräs toinenkin tie.
- Kaikki riippuu nyt meistä. - Onneksi en näe rumia naamojanne.
Meille luvattiin kultaa ja mitä saimmekaan? Paskaa!
Miten alas kääpiöt voivat vajota?
- Tuo näyttää ihan omaltani. - Pidä tätä.
Selvä, porttitalo on 50 metrin päässä oikealla, -
- ja tuolla on kokonainen armeija. - Kuusi kääpiötä vastaan armeija.
Kuulostaa hyvältä.
Meidän pitää ratsastaa nyt, portti aukeaa kohta.
Palasit kuolleista ja nyt yllytät massoja.
Näytät hyvältä haarniskassa.
Liikkeelle!
Liikumme yhtenä.
Sinun jälkeesi.
Menkää!
Anteeksi.
- Mitä tapahtuu Coll? - He ovat rannalla.
Laukaiskaa!
Valmiina! Ampukaa!
Vauhtia! Nopeammin!
Ne tulevat päälle!
- Takaisin nostamaan! Vauhtia! - Menkää takaisin nostamaan!
- Vetäkää! - Nion, ota se köysi!
- Tuolla ulkona alkaa olemaan aika sotku! - Tartu siihen köyteen!
- Vetäkää! - Meidän pitää perääntyä!
- Ei! Annoin sanani! - Se on ohi! Tulkaa tänne!
Se liikkuu..
Muotoon!
William!
Tule ja kosta isäsi puolesta.
Joka oli liian heikko kohottaakseen miekkansa.
Siitä vain. Katso heidän kuolevan.
Miltä tuntuu tietää, että olet se, joka johti heidät kuolemaansa?
Näetkö, emme olekaan niin kovin erilaisia.
Olen kaikkea mitä sinä et ole.
Et voi lyödä minua.
Olen elänyt monta elinikää, -
hävittänyt kokonaisia valtakuntia.
Minulle on suotu voimia, joista et voi edes haaveilla.
En luovuta ikinä.
En ikinä.
Annan tälle kurjalle maailmalle, -
kuningattaren, jonka se ansaitsee.
Kauneimman veren kautta se on tehty.
Ja vain kaunein veri voi tehdä sen tekemättömäksi.
Et voi saada sydäntäni.
Kaiken sen hyvän ja oikean nimissä, jota tässä maassa on, -
kruunaan sinut kuningattareksi.
- Ylistetty olkoon kuningatar! - Ylistetty olkoon kuningatar!
Ylistetty olkoon kuningatar!
Lisää satumaisia